FEBRUAR 1941
Jeg kommer med nytrukket te, sir Michael.
Takk, Mrs. Roecastle.
Hønene la noen egg i natt. Har De lyst på et?
Nei takk, jeg tror ikke det.
Det ordner seg nok, sir. Jeg skal fremdeles stelle for Dem.
- Ja, jeg vet at jeg kan stole på Dem. - Det kan De.
Best å komme seg av gårde. De kommer hvert øyeblikk.
- Har Beddows kjørt frem bilen? - Han står og venter, sir.
Si at jeg kommer snart.
Da var vi fremme, Brian!
Digby gods! Hva syns du?
- Det er stort. - Det er perfekt!
Frisk luft, god plass, godt sanitæranlegg.
Ikke ofte man får det man ber om i disse tider!
- Hvis vi får beholde det, da. - Ingen pessimisme, takk!
Kan du ta deg av dette? Badekarene skal opp ved siden av fyrrommet.
Oversøster! Søstre! Kom og se på avdelingene.
Dere har aldri sett maken!
EIENDOM BESLAGLAGT AV FLYVÅPENET
Sykepleierne bor her oppe, avdelingene er nede.
Dette huset er skittent! Minst ti års oppsamlet støv!
Og noen korridorer er for smale. De må slå ut veggene.
- Og hva med operasjonssalen? - Vi har en uke til pasientene kommer!
Hva er du bekymret for?
Jaha. Her kommer flygutta!
- Så dere flytter inn? - Mr. Jamieson ville ha fortgang i det.
- Bra. Problemer med beboerne? - Det var tomt da vi kom.
Morn, oberst! Fin tur ned fra departementet?
- Ja takk. Dere har det visst travelt? - Ja. La meg vise Dem rundt.
Her hersker det visst organisert kaos.
På ingen måte. Det er ikke det minste organisert!
- Dette blir den største sykestuen. - God plass.
Mer eller mindre perfekt. Et stykke å gå til badene, men sånn er det bare.
- Og dette må bort. - Nei, det er nettopp kommet.
- Hvor vil De ha denne? - Jeg vet ikke. Sett den der borte.
- Øl? - Litt tidlig for meg.
Men bare forsyn Dem.
Skal jeg pakke ut for Dem?
Nei takk, jeg greier det selv.
- Da går jeg opp igjen. - Fikk De lov til å bli?
Jeg tilbød meg å gjøre rent. Det virket best slik.
- Det ville ikke sømmet seg å bo her. - Nei, naturligvis ikke.
Jeg kommer tilbake til lunsj. Bare si fra hvis det er noe.
KRIMINALSJEF FOYLE
- Takk for at du ventet. - Ingen årsak.
Når døde hun?
- For ni år siden i dag. - Det er veldig lenge siden.
Ikke så veldig. Jeg drøyer litt til bare for å...
Hvordan var hun? De snakker aldri om henne.
- Gjør det noe at jeg spør? - Nei da.
Hun var godt likt og høyt elsket. Du ville også likt henne.
- De savner henne sikkert veldig. - Ja.
Nei, vi drar.
Et lite øyeblikk, sir!
Hvor er Drake? Gordon Drake!
- Drake! - Mr. Foyle!
- Godt at du er like hel! - Det er ikke din fortjeneste!
- Skinnen sitter fremdeles fast! - Jeg har skiftet pakning og smurt.
Løgn! Skal jeg fly tokt på tokt, må flyet være til å stole på!
- Jaså, fikk du nerver? - Slett ikke. Hvordan våger du si sånt?
- Du er jo verre enn tyskerne! - Så klag til oberstløytnanten, da!
- Kanskje jeg gjør det! - Greit!
Fatter du hva som skjer der oppe? Nei. Du gir blaffen.
Denne krigen er som en tur i parken for deg.
Han er ikke verdt det, Andrew. Kom, jeg river i en øl.
- Reparer skinnen! - Jeg skal ta den om igjen. Sir!
- Da gir jeg meg. - Mye i natt?
Nei, det var heldigvis stille. Fikk meg til og med et par timer på øret.
Det må du ikke si noe om, Preston.
Finner tyskerne ut at du sover på jobb, kommer de på besøk.
God morgen. Peter Preston. Er stasjonert her for øyeblikket.
- Så skal jeg til Kings Arms. - Bedre på pub enn hos politiet, vel?
Jeg drikker ikke engang.
- God morgen. - Er det en overordnet her?
- Hva gjelder det? - Det er ganske komplisert.
- Dr. Wrenn? - Ja...
Det er Milner. Du opererte meg i fjor.
- Jeg beklager virkelig. - På St. Luke's.
- Etter Trondheim. Beinet... - Venstre! Under tuberositas tibiae!
Beklager, jeg er så dårlig til å huske ansikter.
- Hvordan er det nå? - Det har grodd veldig fint.
- Hyggelig å se deg igjen. - I like måte. Kan jeg hjelpe med noe?
- Det er litt merkelig. - Kom og hils på kriminalsjef Foyle.
Mr. Jamieson er et geni. Derom hersker det ingen tvil.
Han har studert hos Archibald Mclndoe. De vet vel hvem han er?
De to har revolusjonert den plastiske kirurgien og brannskadebehandling.
Jeg trenger ikke fortelle Dem hvor mange piloter som blir stygt forbrent.
- Nei, det trenger De ikke. - Det begynte for et halvt år siden.
Noen la merke til at piloter som styrtet i Kanalen, ble fortere bra.
Ingen forstod hvorfor før Mclndoe fant det ut.
Det var saltet i vannet. Så enkelt var det.
Så han utviklet en behandling med saltbad. Det er det vi gjør her.
- Hvordan kan vi være til hjelp? - Noen prøver å sabotere oss.
Vi rekvirerte et gammelt hus, Digby gods, for to uker siden.
Og siden har vi hatt en hel rekke uhell. Det vil si, det virker som uhell.
- Hvorfor tror ikke du at de er det? - Jeg er forsiktig.
Og ingen kan ha så mange uhell. Papirer er blitt borte.
Desinfeksjonsmidler i melken, opprevne laken, en masse småting.
- Noen mistenkte? - Ja. Én.
Han som eide huset. En sir Michael Waterford.
- Er ikke han krigshelt fra forrige krig? - Det kan godt være.
Men vi kastet ham ut. Han bor i et mindre hus på eiendommen nå.
- De bør snakke med ham. - Det blir nok litt vanskelig.
Litt vrient å avhøre en slik mann bare på grunnlag av Deres mistanker.
- Sier De at De ikke tror meg? - På ingen måte.
Så dere skal bare vente til det skjer noe verre?
Kanskje til noen blir drept?
Hjertelig takk! Beklager at jeg oppholdt dere!
Dr. Wrenn... Jeg tror du er litt urettferdig nå.
Vi skal gjøre det vi kan. Det du kaller sabotasje, kan jo være skøyerstreker.
Ja. Jeg beklager, Milner.
Neste gang det skjer noe, anmelder du det. Så skal vi komme og sjekke.
Ja. Takk, Milner.
Hva i all verden skjedde? Foyle?
Jeg er misfornøyd med vedlikeholdet av flyet. Cockpiten var ikke i orden.
Flymekaniker Gordon Drake. Vil du anmelde ham?
- Nei, sir. - Så la ham være!
Hva tror du det gjør med moralen når du krangler med mekanikerne?
Jeg er sjef for denne skvadronen. Får du problemer, så kom til meg!
- Hatt mange tokt denne uken? - Tolv, kanskje?
- Femten. - Akkurat. Du trenger hvile.
Ta helgen fri. Dra hjem og få deg litt søvn. Skal du ut i kveld?
- Ja. Med Woods og noen til. - Bra. Ikke kom tilbake før mandag.
Woods beundrer deg høyt. Alle de yngre pilotene gjør det.
Så ikke svikt dem!
Ikke svikt deg selv heller.
- Skal du ut i kveld? - Ja, sir.
- Du ser veldig... - Takk, sir.
- Trenger De meg mer i kveld? - Nei. Jeg kan gå. Ha det hyggelig.
Du ringte, og her er jeg. Hjelpen er kommet.
Her er problemet. Noen har satt inn en tre amperes sikring.
- Det var min siste lyspære. - Jeg skal få tak i noen.
- Er det noe du ikke får tak i? - Jeg er bare sånn. Slår kloa i alt.
- Sikkert. - Synd mannen din ikke greier det.
Han greier ikke stort. Han er jo aldri her.
Hadde du vært kona mi, ville jeg ikke latt deg være alene.
Han tenker bare på jobben.
- Sånn. - Herlig.
Her. Jeg har noe til deg.
- De er fra Frankrike. Ren silke. - Hva skal jeg si hvis han ser dem?
- At du fikk dem av en venn. - Det tror han ikke på.
- Du får pynte deg for meg, da. - Slokk lyset!
Best ingen ser meg her. Har du en bakdør?
Det vet du. På kjøkkenet.
- Vi ses. - Lukk opp, er De snill!
- Lukk opp. - Jeg kommer.
- Det kommer lys herfra. - Jeg har blendet.
Det må være en sprekk.
- Det syns langt nedi gata. - Beklager.
- Er De alene? - Ja.
- Jeg så en mann gå inn her. - Han har gått.
- Deres mann? - Det angår ikke Dem!
- Ja, det var min mann. - Er husstanden registrert?
- Nei, vi har ikke vært her lenge. - Da må jeg spørre om navn, -
- hvor mange som bor her, hvor de sover, slektninger, osv. Kan jeg ...?
- Gjør det De må. - Takk.
- Her. Jeg har noe til deg. - En appelsin! De er håpløse å få tak i.
- Jeg kan fly til Sevilla etter en kasse. - Ta med noen epler også, da.
En shilling for en halvkilo! Det er galskap!
Se på dem. Hun jobber på flyfabrikk.
Jeg vet det. Hun fortalte det.
- Jeg liker henne. - Han snakker om å gifte seg etterpå.
- Er det noe galt i det? - Å legge planer?
Nei, det er vel ikke det.
Jeg kan ikke fordra det når du er sånn.
- Du har rett. Jeg stikker nå. - Hjem?
Sjefen gav meg perm. Han tror jeg lider av krigsnevrose.
Kanskje du gjør det?
- Beklager, Sam. - Skal jeg kjøre deg?
Nei. Best å la være.
Jeg føler meg full. Så utvannet som ølet er nå, må jeg ha fått i meg mye.
- Vi ses, Sam. - I morgen.
- Andrew? - Er du oppe ennå?
- Det var uventet. - Helgeperm.
- Godt å se deg. - Du er seint oppe?
Ja.
Herregud. Beklager, far. Jeg burde vært med deg.
- Nei da. Jeg regnet ikke med det. - Nå har jeg skuffet deg.
Jeg skuffer visst alle for tiden. Men jeg glemte det.
- Det spiller ingen rolle. - Nei.
Det er ikke stort som spiller noen rolle lenger.
Jeg må...
Er det leppestift du har på kinnet?
Jeg har vært ute i kveld.
Kledelig farge.
Dette skulle ikke gjøre så altfor vondt, Mr. Haden.
Egentlig er det grusomt, men du er så full av morfin at du ikke merker noe.
Nå skal jeg fjerne denne flavinputen.
Da kan vi ta en titt på hva som skjer med Thiersch-transplantatet.
Jeg vil se hvordan det går.
Og jeg tror vi kan si at det går veldig bra.
Jeg vil si at det er 80 %, og det er utmerket.
- Snart spiller du piano. - Ikke verst når du ikke gjorde det før.
- Gud bevare meg vel! - Ikke nå igjen!
Nå er det ikke morsomt mer. Glem pinsetten, søster.
Finn frem lommelykter og stearinlys.
- En sikring? - Nei. Noen slo av hovedbryteren.
Hva foregår her? Noen vil oss visst til livs.
Jeg har flere dårlige nyheter. Smythe vil snakke med deg.
- Det måtte jo komme. Hvor er han? - Vet ikke. Han patruljerer sikkert.
- Bare én uke til. - Skal bli godt å se ryggen din!
Du ser på den nå. Legen brukte den i ansiktet mitt.
Det er sikkert til det bedre.
- Kaptein Bridges? - Sir?
De bør vel innta givakt når jeg er her?
- Beklager dypt, sir. - Takk. Og oversøster...
- Kan De se til å få vekk de der? - Øltønnene?
- De er nok ikke tomme ennå. - Det spiller ingen rolle.
De burde ikke vært der!
- God morgen, sir. Står til? - God morgen, Drake.
- Verker beinet fælt når det er så rått? - Nei, det går bra, takk.
- Det gjelder husleien. - Det er ikke så farlig.
Bra. For jeg tror ikke vi greier å betale den mer.
- Jeg må faktisk ha penger av Dem. - Hvor mye denne gangen?
Femti shilling skulle holde. Det er taket. Taksteinen har blåst av.
- Jeg har ikke penger her. - Jeg mente ikke nå.
- Bare ta det når det passer. - Akkurat.
Det er på tide vi tar en prat.
Jeg har dessverre nok treskodansere til i morgen.
- Dette gjelder ikke revyen! - Fyr løs.
Jeg vil først si at jeg er en stor beundrer av det arbeidet De gjør.
Men jeg syns De bruker høyst uortodokse metoder.
Som for eksempel?
Hvis vi ser bort fra tullballet i morgen kveld, -
- kan vi begynne med at det nytes alkoholholdig drikke på avdelingene.
- At jeg lar karene drikke øl? - I tjeneste!
- Syns De ikke de har gjort sin plikt? - De er fremdeles i Flyvåpenet.
Og ikke belær meg om plikt. Hvorfor er de ikke korrekt kledd?
- De som er ved bevissthet, mener De? - Nok en vittighet.
Jeg traff en kaptein nå. Halvveis i uniform. Han var en skam!
- Hvem var det? - Bridges.
Bridges, ja. Flyet hans ble beskutt da de bombet tyske oljeinstallasjoner.
Han greide å redde hele besetningen, men ble forbrent fra topp til tå.
Og De påstår at han var en skam?
Ikke han, men mangelen på korrekt sykehusuniform!
Han kan ikke bruke den, for jeg har ødelagt alle sammen.
De var fæle. Blå overaller med røde slips.
- Det var rene fangedraktene! - Ødela De dem?
Geniet bak glemte at disse karene ikke kan kneppe gylfen engang.
- Ja, jeg ødela dem! Hva gjør De nå? - Jeg skal skrive en rapport.
Akkurat. Gjør det, De.
Gi beskjed om at jeg trenger en bil straks.
Takk. Jeg skal til Hastings.
Pass opp!
Jeg ville snakke med deg.
Vi har fått et oppdrag fra høyeste hold. De har store problemer.
Den tyske ubåtflåten senker 40000 av vår skipstonnasje i måneden.
- Visste ikke at det var så ille. - Nei. Ledelsen har lagt lokk på det.
Admiralitetet tror ubåtene opererer fra et nytt anlegg i Le Havre.
- De vil at noen skal ta en titt i natt. - Natteflygning?
De har et nytt kamera som fotograferer varme.
- Men overflygningen må skje sakte. - Det er risikabelt.
- Motoren vil lyse som et juletre. - Jeg vet det.
Tror du Greville Woods greier dette? Ikke protester, jeg spør hva du mener.
- Tror du han er i stand til det? - Han er utvilsomt en dyktig flyger.
- Men flyet hans er til reparasjon. - Han kan ta ditt.
Hvem andre enn sir Michael kan ha hatt nøkkel til taket?
Husholdersken hans, Mrs. Roecastle. Hun bor her ennå.
Hun hjelper til med vask og rengjøring.
- Noen andre? - Jeg har et fullt nøkkelsett.
- Men flere er det vel ikke. - En løve og en enhjørning?
Ja. De er på våpenskjoldet hans også.
Jeg sa jo at stedet har vært i familiens eie siden Magna Carta.
- Steinen er nesten helt oppsmuldret. - Så det kan ha vært et uhell?
- Dette var ikke noe uhell! - Skal ikke mye til for å dytte den ut.
- Mer sabotasje? - Hva ellers?
Tja, det virker ikke som Smythe er den mest populære her.
Drapsforsøk?
Ikke sett ham på det! Han er selvhøytidlig nok som det er.
Gud vet hvordan han blir hvis han tror han er verd å drepe!
Han kan få Dem kastet ut herfra, og dere hadde nettopp kranglet?
De mistenker vel ikke meg? Jeg er kirurg! Jeg redder liv, tar dem ikke.
Skjønt i Smythes tilfelle kunne jeg gjort et unntak. Det var bare et uhell.
Vi har hatt nok av dem i det siste. Si meg, hvem holder De egentlig med?
- Ingen. - Noen vil gjerne få sykehuset stengt.
Og denne siste episoden med politietterforskning og mistanker -
- er kanskje nok til at det lykkes.
- De var oppe på godset i dag tidlig. - Hvem sa det?
- En av søstrene så Dem. - Jeg går ut og inn hele tiden.
- Anklager De meg? - Nei, sir. Naturligvis ikke.
Tror De jeg løp opp trappen og opp på taket?
- Jeg kan så vidt gå for tiden. - Krigsskade?
Juni 1917. Ved Messines-høydene. Kents 11. grenaderkorps.
Det må være vanskelig for Dem å miste huset på denne måten.
Jeg trodde jeg fikk være i fred. Det var alt jeg ønsket.
Skulle ikke tro det var for mye forlangt.
Jeg kommer med lunsj, sir Michael.
Unnskyld, jeg visste ikke at De hadde besøk.
Dette er en politimann.
Mrs. Roecastle var husholdersken min da jeg hadde et hus.
- Var De på godset i dag tidlig? - Ja.
Men jeg gjorde rent i andre etasje. Jeg så ingenting.
Men jeg hørte braket.
Jeg så ut av vinduet, og der var oberst Smythe.
Så hørte jeg dr. Wrenn komme løpende ned.
- Ned? - Jeg tror det iallfall.
Kanskje jeg tar feil. Løp gjorde han i hvert fall.
Hei. Ikke si at du er purk. Du er altfor pen.
- Jeg er nok det. En slags. - Johnny Bridges.
- Sam Stewart. - Du har vel ikke en røyk?
Jeg er så sugen, men det er det eneste oversøster ikke tillater.
Hun mener det er brannfarlig. Og det er jo litt ironisk, syns du ikke?
- Her. - Takk. Du må nok tenne den for meg.
Jamieson har gjort underverker, men disse kan han ikke gjøre stort med.
Er du pilot?
Var, er vel bedre å si. Fortid. Nå vet jeg ikke hva jeg skal finne på.
Modell-og filmjobbing blir det nok ikke.
- Du burde ikke spøke med sånt. - Hvorfor ikke?
Vi skal ha en forestilling her i morgen. Du burde komme.
- Det tror jeg ikke jeg får lov til. - På grunn av etterforskningen?
Prøvde virkelig noen å drepe oberst Smythe?
- Jeg vet ikke. - Det var ikke meg, i hvert fall.
Jeg ville ikke ha bommet.
Takk for røyken.
- Snilt av deg å låne bort flyet. - Bare sørg for å få det hjem like helt.
Jeg har mye å takke deg for.
Uten din støtte ville ikke oberst- løytnanten gitt meg oppdraget.
Du er blant skvadronens beste. Det var ikke min fortjeneste.
Og hvis noe går galt, så sier du til Anne at jeg tenkte på henne?
- Det går ikke galt. - Nei da.
Du er en hyggelig fyr, Andrew. En god venn.
- Dr. Wrenn? - Ja?
- Beklager, men bor De her? - Ja. Er det noe galt?
Ikke akkurat det. Det angår egentlig ikke meg, men har De et øyeblikk?
Jeg tror vi bør ta en prat.
- Hva er dette? - Corned beef med kål.
Vi hadde ikke noe annet.
Noe så guffent! Hør på matprogrammene på radio og lær!
Er det dit du går om kvelden? Til en som lager mat til deg?
- Jeg får jo ikke penger til å kjøpe mat! - Nå begynner du igjen!
Du brukte opp hele farsarven min. Jeg fikk aldri noe etter at vi ble gift.
- Og dette huset? - Det vil jeg ikke vite noe om.
Jeg blir kvalm av deg og Waterford. Jeg vet nok hva som foregår!
- Det raker ikke deg! - Jeg kunne jo fortelle et par ting.
Kanskje det! Men du bør nok la være!
- På tide å gi deg en lærepenge. - Nei, vær så snill! Ikke gjør det.
Så stille du er.
- Fortell om Gordon Drake. - Hvem?
Du vet hvem jeg mener. Han som jobbet på verkstedet.
Nå er han mekaniker i Flyvåpenet. Har han vært her?
- Ja. Men han bare... - Hva da?
Lyset gikk. Han ordnet med sikringen.
Hadde jeg hatt den minste mistanke om...
Hva ville du gjort da? Kjørt en av knivene dine i ham?
Du kjenner meg ikke!
Du forstår ikke hva jeg føler!
Du har ikke følelser lenger. Ikke for meg!
Sjakk.
Hvis du gjør det, er det sjakk matt. Du konsentrerer deg ikke.
- Du er for god for meg. - Langt ifra.
Hva er problemet?
Ingenting.
- Jeg flyr jo ikke nå. - Heldigvis. Fint å ha deg her.
Det er det som er saken. Jeg har vært skvadronens beste den siste tiden.
Men i dag vraket oberstløytnanten meg.
Et veldig viktig oppdrag.
For et halvt år siden ville jeg gitt alt for å få det.
Det har skjedd mye på et halvt år.
Når sant skal sies, var jeg lettet.
Jeg ville ikke fly. Ville ikke nærme meg engang.
- Gav til og med fra meg flyet. - Og nå har du dårlig samvittighet?
Ja, jeg antar det.
Og jeg lurer på hva som skjer nå. Hva blir det neste?
Personlig ville jeg helst sett at du aldri fløy mer, men det må du jo.
Så inntil dette er over, må vi ta én dag av gangen og håpe på det beste.
Det beste?
At vi i det minste står det over.
- Få meg ut! - Det er Greville Woods!
Hjelp meg ut!
Cockpiten sitter fast! Flyet går snart i lufta!
Kom igjen! Fort!
Kom dere unna! Det går i lufta!
Fy faen!
Sir, jeg har funnet noe interessant. En Gordon Drake i RAF.
- Hva gjør han? - Han er rekrutt.
Har innkvartering der ute, men leier også et hus på Digby gods.
Han bor der med sin kone. Og han har rulleblad.
Pengeutpressing og overfall. Har sonet halvannet år.
Hvis sir Michael ville ha disse menneskene ut av huset...
Kan han ha engasjert Drake. Halvannet år, sa du?
Drake?
- Hva vil De vite om ham? - Han leier et hus her?
Ja. Jeg kjente hans far under krigen.
Martin Drake. Han var oppasseren min. 18 år gammel.
- Var det i grenaderkorpset? - Ja. Til jeg ble såret.
- Ved Messines. - Ble skutt i beinet.
Drake fikk meg vekk fra den helvetes skyttergraven.
- Hva skjedde med ham? - Han døde i en bilulykke.
Sønnen kom og trengte et sted å bo. Det var det minste jeg kunne gjøre.
Bor han gratis?
Nei da. Han betaler leie.
Iblant.
- Mrs. Drake? - Ja.
- Hva har skjedd med Dem? - Ingenting. Jeg falt.
- Er Deres mann hjemme? - Han kommer ikke hjem før i kveld.
- Og det blir ikke før pubene stenger. - Han er i Flyvåpenet, ikke sant?
- Det skal jeg egentlig ikke si. - Bakkemannskap, ikke sant?
- Takk. Har De vært hos legen? - Det går bra. Jeg trenger ikke hjelp.
- Andrew? - Ikke nå, Sam.
Unnskyld, dere har en pilot som heter Greville Woods her.
- Og hvem er De? - En venn.
- Han kan ikke ta imot Dem. - Vi er nære venner.
Beklager. Han kan ikke ta imot besøk.
Han har store brannskader på hender og i ansiktet. Han kan ha mistet synet.
Kan jeg bare kikke inn til ham? Jeg skal ikke si noe.
Han fløy mitt fly.
Bare et øyeblikk, da.
Ikke bli her for lenge. Før du vet ordet av det, skreller de baken din -
- for å lappe sammen en annen uheldig stakkar.
- Er alt klart? - Ja, Mr. Jamieson.
Da skal jeg bare ta den venstre handa -
- og senke den forsiktig ned i saltbadet.
Ned der, ja. Du kjenner nok en liten...
Hva gjør du her? Oversøster, ta med deg den mannen ut.
Beklager, Greville. Stikk handa forsiktig ned.
- Andrew, hva er det? - Det er Woods.
Han er forbrent. Han kan ikke se.
- Å nei! Så forferdelig. - Han fløy mitt fly.
Fikk ikke opp cockpiten.
- Faren din er her. Jeg vet ikke hva... - Jeg skal finne Drake!
Få tak i Anne. Han spør etter henne.
Fortell hva som har skjedd, og si at hun må komme.
Det er litt av et sted. Eller rettere sagt har vært.
- Jeg skjønner hvordan han har det. - Sir Michael?
- Er dette eneste trapp opp til taket? - Ja.
Akkurat. Jeg må huske på å legge tepper i loftstrappa, jeg også.
- Nå, har De funnet noe? - Nei. Har det skjedd noe mer?
Nei, takk og pris. Smythe har allerede begynt på rapporten.
Han mener at karene ville vært tryggere over Düsseldorf enn her!
Og dere gjør det ikke noe bedre. Å bli etterforsket er ikke akkurat tingen!
- Vil De at vi skal dra? - På ingen måte.
Vi skal ha vår første fest i kveld. En slags konsert. Dere må komme.
Det er ikke lov å si nei! Og ta med den pene sjåføren.
Pene kvinner i uniform er det som gjør det verdt å kjempe!
Beklager at det var meg som måtte fortelle deg det.
Hvor ille er det?
Jeg har bare snakket med Andrew og en av sykepleierne.
- Du må nok være tapper. - Bare si det.
Han har brannskader i ansiktet. Han må opereres.
- Og de vet ikke om han... - Bare si det.
- Om han kan se. - Å nei!
Vær så snill, ikke det! Ikke Greville! Han er bare 19!
Hvordan skjedde det? Ble han skutt ned?
Han fikk ikke opp cockpithetta. Andrew sa det.
Det er mekanikerens feil, ikke sant? Drake?
- Jeg vet ikke. - Jo da. Greville fortalte om ham.
Andrew hadde samme problem med sitt fly.
- Han fløy Andrews fly! - Jeg er så lei for det, Anne.
Det var ikke din feil. Ikke Andrews heller. Det var Drake!
Greville har spurt etter deg. Jeg kan godt kjøre deg ut dit.
Nei.
Jeg vil ikke se ham. Ikke ennå.
- Ikke be meg om det. - Men du elsker ham jo.
Jeg elsket ham som han var. Men jeg vil ikke se ham nå.
Ikke sånn! Det greier jeg ikke!
Mr. Foyle, Mr. Foyle! Jeg trenger Deres hjelp.
De skal visst være litt av en detektiv?
Hvilken del tenkte De på da?
Jeg heter Jamieson. Jeg trenger en med nese for forbrytelser.
Beklager. Men nesen min blir der den er.
Synd. Men hør her. Det har skjedd noe fryktelig.
Noen dyttet en statue på oberst Smythe.
- Så fryktelig! - Det skal jeg hilse og si!
De bommet!
Jeg er straks tilbake.
Paris foruten Eiffeltårn.
Vår foruten aprilregn.
Sherlock Holmes helt foruten spor.
Kan du tenke deg det? Ja, det tror jeg at jeg kan.
Det er greit med Hirohito uten Japan.
Men jeg kan ikke tenke meg
hvordan verden ville vært uten deg.
London uten Trafalgar Square.
Ginger foruten Fred Astaire.
En regnbue som virker rar uten blått.
Kan du tenkte deg det? Jeg skulle så gjerne.
Er det noen der?
- Beklager. - Så sølete du er.
Kan du tenke deg det? Jeg prøver hvis du vil det.
Men en verden uten deg er bare for ille.
Det går bare ikke, der er jeg ikke til å rikke.
Jeg kan ikke tenke meg hvordan verden ville vært uten deg.
Bravo!
- Hvem fant ham? - Hans kone. Hun er inne.
- Kan det være noe der? - Muligens.
- Har du snakket med henne? - Så vidt.
- Ute av seg? - Ikke så veldig. Du så jo blåmerkene.
- Kan hun ha gjort det? - Det kan ha vært henne.
- Da tar vi en prat til med henne. - Men dødsårsaken er merkelig.
Legen mener han kan ha druknet.
Jeg er ikke lei meg for at han er død. Det er jeg ikke.
Det er forferdelig å si, ikke sant?
- Ble De virkelig skadet i et fall? - Jeg sa det, men det var ikke sant.
Han var en bølle. Blid som en sol da vi møttes.
Men da hadde jeg fortsatt penger. Jeg hadde arvet litt etter min far.
Vet De hvem som kan ha ønsket livet av ham?
Ingen. Bortsett fra halvparten av alle ektemenn i Hastings.
Og kanskje De bør snakke med sir Michael?
- Hvorfor det? - Gordon fikk stadig penger av ham.
En tier her, en femmer der. Og vi fikk bo her for en slikk og ingenting.
Er dette Deres far?
Det ble tatt året før han døde.
- Hvorfor fikk dere bo så billig her? - Det sa han aldri.
Det hadde noe med faren å gjøre. Han var i krigen med sir Michael.
Jeg traff ham aldri. Men hvis han liknet på sønnen...
- Har De noen som kan hjelpe Dem? - Jeg får vel ringe Pip.
- Hvem er det? - Broren min.
Han er i London.
Jeg har ikke sett ham på en stund, men kanskje han tar en tur ned hit.
- Tror De hun drepte ham? - Nei. Gjør du?
Nei. Skjønt hun hadde all grunn til det. At det går an å behandle kvinner slik.
Denne Gordon Drake.
Jeg vet hvem han er. Han jobber på samme sted som... Deres sønn.
En venninne av meg har følge med en pilot som heter Greville Woods.
Han er her på godset. Han er skadet. Det kan være Drakes skyld.
Er Woods på brannskadeavdelingen?
- Beklager, Mr. Jamieson, men... - Gjør meg en tjeneste!
- Bli ferdig og kom dere av gårde! - Det er nok et par spørsmål til.
Jeg har en pasient som venter. En ung pilot med brannskader.
Han kan miste synet. Skal jeg besvare spørsmål eller fortsette behandlingen?
Denne piloten er en nær venn av min sønn. Også en ung pilot.
Jeg er klar over at Deres arbeid er langt viktigere enn drapet på Drake, -
- og jeg skulle gjerne sluppet å være her.
Men teller ikke Drakes liv fordi han var mindre verdt enn de De behandler?
Unnskyld. Jeg skal svare på spørsmålene.
Takk. Jeg har ingen til Dem.
Bare et par til dr. Wrenn. Han snakker med min betjent nå.
For høflighets skyld ville jeg opplyse om det. Beklager å ha oppholdt Dem.
Er dr. Wrenn mistenkt? Han var jo på konserten i går.
Ikke hele tiden.
Jeg var utslitt og trengte frisk luft.
Jeg kom ut den døren der og spaserte litt rundt et par minutter.
- Det var nok litt lenger enn som så. - Toppen fem minutter.
- Da du kom inn igjen, var du sølete. - Jeg gled.
Hvordan kan du forhøre meg slik? Jeg hjalp deg!
Du ville ikke vært i politiet engang, hadde det ikke vært for meg!
Så du noe da du kom ut hit?
Ja. Ikke Drake, men ei jente.
- Kan du beskrive henne? - Slank. Toppen 20 år. Pen.
Hun stod der borte. Jeg har ikke sett henne før.
- Så du har truffet Woods? - Ja.
- Hvor mange ganger da? - Noen.
Da må du ha møtt Andrew også.
Ja. Jeg har sett ham der et par ganger.
- Hvor er "der"? - Her og der.
Visste ikke at du hadde så stor omgangskrets.
- Vi har bare tatt en drink. - Unnskyld.
Peter Preston vil gjerne snakke med Dem. Det haster visst.
- Det var dumt. Det var ikke min sak. - Hva gjorde De der?
- Brudd på blendingsforskriftene. - Hvorfor sa De det til ham?
Jeg syntes ikke det var riktig at hun hadde herrebesøk.
- Kjente De ham De så? - Alle visste hvem Gordon Drake var.
Pleier De å legge Dem borti folks privatliv slik?
Nei, og det er derfor jeg sier fra. Han er død, og det er kanskje min feil.
Jeg kjente ham da han jobbet på verkstedet i Fawcett Road.
Han var alltid så høflig og vennlig.
Var han ofte her?
Ja. Han brydde seg om meg. Han viste meg oppmerksomhet.
Er det så mye forlangt?
Og han var her den kvelden vaktposten var innom?
Han skulle ordne lyset. Det var en sikring eller noe sånt.
Han ble selvsagt her.
Jeg fikk strømper av ham. Ordentlige.
Han fikk meg til å føle meg vel. Brian er aldri her.
Noen sladret, og han fløy selvsagt i taket! Like teatralsk som vanlig.
Han sa til og med at han ville drepe Drake.
Men tror De at han gjorde det?
Nei. Jeg kjenner Brian. Han har ikke det som skal til.
- Sett noe til Andrew Foyle? - Nei, sir.
- Har De sett noen gå forbi her? - Nei.
- Hvor lenge har De vært her? - Bare noen minutter.
- Hvor mye mangler? - Alt sammen.
Hva snakker vi om? Flere kilo morfin?
Diamorfin hydroklorid i pulver og piller. Mrs. Roecastle så ingenting.
- Og hvorfor var ikke døren låst? - Den var låst.
Vi må bestille mer så vi har noe å gi pasientene i kveld.
Mer rot, Mr. Jamieson! Enda mer rot!
Sam...
- Andrew? Hva gjør du her? - Jeg må snakke med deg.
Skulle ikke du vært på ...?
Best du blir med inn.
Her. Det er te.
Jeg har dessverre ikke sterkere saker.
Får vertinnen min se oss, ligger vi tynt an. Jeg trodde du hadde vakt.
- Jeg har tatt tjuvperm. - Hva? Hvorfor det?
Jeg kan ikke dra tilbake.
- Jeg blåser i hva som skjer. - Det må du! De kommer til å lete.
- Andrew, hva er det? - Jeg er så sliten!
Jeg har ikke sovet på mange uker.
Jeg har ikke matlyst, føler meg kvalm.
Av og til lengter jeg meg syk etter deg.
Andre ganger gir jeg blaffen i om jeg ser deg igjen.
Jeg vet at det er en fryktelig ting å si.
Men det er som om vi aldri har møtt hverandre.
- Du er bare sliten. - Det er ikke bare det!
Da jeg så Greville og de andre der ute...
Ikke tenk på dem. Det skjer ikke deg.
Jo, det kommer til å skje.
Han fløy mitt fly, Sam. Det skulle vært meg!
Du kan ikke bli her.
- Du må dra tilbake. - Jeg kan ikke!
De finner deg.
- Du kan ikke flykte for bestandig. - Ikke tving meg tilbake.
Ikke tving meg tilbake dit!
- Er legen her? - Nede. Fin fangst i dag! Lunsj?
- Ikke i dag. Få ham til å se på dem. - Hva er i veien med dem?
- Forhåpentlig finner han det ut. - Dr. Wrenn er her, sir.
Jeg lyver ikke. Alt jeg har sagt, er sant.
- Og De har aldri møtt Gordon Drake? - Det stemmer.
- Jeg visste hvem han var. - Selv om han stod i med Deres kone?
Jeg visste at hun hadde en annen. Men Drake ...!
- Drepte De ham? - Jeg er lege! Milner, ærlig talt!
Dette er skjorten du hadde på deg på revyen.
- Hvor fikk du den fra? - Det er blod på ermet.
Det er lett å forklare. Det er jobben min!
Jeg har befatning med blod nesten hver dag!
- Jeg tror ikke han drepte Drake. - Hvorfor det?
Jeg tror ikke han er i stand til å drepe.
- Det kan jo hende du er litt subjektiv. - Ja, kanskje det.
Han var en strålende lege. Da jeg kom tilbake, var jeg ikke særlig tess.
- Nei, jeg husker det. - Han lappet meg ikke bare sammen.
Da De tilbød meg jobb, var han med på å overtale meg.
Har du fått snakket med Anne Bolton?
- Hun var ikke på jobb i går. - Kanskje hun er det i dag?
Skulle hilse fra legen og si at De må forandre fiskemetode.
Jaså?
- Hvor mye mangler? - Seks store flasker.
Og fire så store poser med diamorfin hydroklorid.
- Fører dere lagerlister? - Tenk at slikt skjer ved høylys dag!
Tyven må ha gått mange ganger eller ha hatt en veldig stor veske.
- Noen må ha sett ham. - Hva tror De, Mr. Foyle?
Et slikt kupp er vel uvurderlig for en av disse London-gjengene?
- Var noen på gangen da det skjedde? - Mrs. Roecastle gjorde rent.
Hun ville vel knapt nok greid én av flaskene.
- Hvem oppdaget det? - Grace Petrie.
- Adjø, oversøster. - Adjø, Mr. Bridges.
Jeg kommer ikke til å savne Dem. De har vært en av mine verste pasienter.
Og De har vært en tyrann som har gjort livet nærmest uutholdelig for meg.
- Da er vi helt på bølgelengde. - Det har vi alltid vært.
- Var De på Digby gods i forgårs kveld? - Tror De jeg drepte Gordon Drake?
Klandrer De ham for Deres forlovedes ulykke?
Ja. Men jeg drepte ham ikke.
Jeg var der riktignok.
Jeg kom rundt klokken ni. Jeg hørte musikk fra sykehuset.
Men jeg så ingenting.
- Så jeg kan ikke fortelle Dem noe. - Hvorfor var De der?
Sam fortalte at Greville var skadet. Hun sa jeg burde besøke ham.
Men da jeg kom dit ut, skjønte jeg at jeg ikke ville likevel.
Høres det fælt ut, betjent Milner?
Jeg kan ikke besøke ham. Jeg vil ikke.
Jeg vil ha den Greville Woods jeg forelsket meg i.
Som jeg skulle gifte meg med. Jeg prøvde å få meg til å besøke ham.
Men jeg greide det ikke. Jeg greide ikke å møte ham.
- Takk, miss Bolton. - De syns jeg er avskyelig.
Nei. Men jeg vil gjerne få være frittalende.
Dette er kunstig. Av aluminium.
Jeg mistet det meste av beinet i Trondheim i fjor.
Kom hjem i elendig forfatning, om enn ikke så ille som Deres forlovede.
- Beklager. - Ingen grunn til det.
Jeg er den jeg var. Jeg har ikke forandret meg.
Hva mener De? At Greville er den samme?
Ikke hvis De går fra ham.
Det har åpenbart vært noen som har mislikt at godset brukes til sykehus, -
- og derfor har gjort alt for å få dr. Jamieson ut.
Vet De hvem det er, Mr. Foyle?
Sir Michael... Det er Deres hus.
Det er De som er kastet ut og blitt tvunget til å bo her.
- Det er krig. - Derfor er sabotasje svært alvorlig.
Og derfor må jeg, beklageligvis, pågripe Dem.
Nei! Nei, nei, nei! De tar feil.
Og siden De kan bli siktet for draps- forsøk, kan fengselsstraffen bli lang.
- Nei! Det var ikke ham! - Hvem var det da, Mrs. Roecastle?
Det var meg.
Takk. Beklager at jeg måtte utsette Dem for dette, sir.
- Er dette sant? - Ja, sir.
Jeg mente ikke å skade noen, men jeg måtte jo få dem ut!
Måten det begynte på, med småting, var kanskje tilgivelig.
- Men ikke slik det utartet. - Utartet? På hvilken måte da?
De sa f.eks. at De hørte dr. Wrenn komme løpende ned fra taket.
Men det er tepper i trappen, og døren var lukket.
Det var De som dyttet til statuen, ikke sant?
Og de stjålne medikamentene? Var det Dem?
De dumpet dem i elven, ikke sant?
Og diamorfinen drepte fisken.
- Hvordan fikk De det ut? - De brukte støvsugeren, ikke sant?
De medikamentene var sårt tiltrengte. Hvorfor gjorde De dette?
For Dem, sir.
Jeg visste at De var helt sønderknust. Jeg så hva som skjedde med Dem.
Nei, nei, nei!
Jeg har ikke noe imot det. Jeg er glad de er her!
Men De hadde pistol! De skulle skyte Dem, det vet jeg!
Mrs. Roecastle, De har gjort noe helt forferdelig.
De har overhodet ikke forstått meg. De er helt på villspor.
Jeg gjorde det for Deres skyld, sir.
Jeg har iblant tenkt på...
Ofte...
Å ta mitt eget liv.
Hvorfor det?
Fordi jeg vet hva jeg er.
Fordi jeg vet at jeg er en bedrager.
Iblant er det vanskelig å leve med seg selv.
Jeg var ved Messines-høydene sommeren 1917.
Slaget ved Ypres.
Herregud, jeg var befalshavende.
Og oppasseren min var Martin Drake, Gordons far.
- Ja, De fortalte det. - Men ikke at det var et helvete.
Vi ble beskutt med gassgranater. De kom hylende ned over oss.
Gassen, granatsplintene, hylsene, sølen og blodet!
Riflene, maskingeværene og artilleriet. Støyen!
Og det tok aldri slutt.
Jeg trodde ikke det ville ta slutt før jeg var død.
Og for noen kvestelser jeg så.
Unge menn med innvollene hengende ut.
Jeg hadde fått nok.
Jeg fant fram pistolen og skjøt meg selv i beinet.
Jeg måtte vekk, og det var eneste mulighet.
Det var det jeg gjorde.
Drake så det. Han bar meg til feltsykehuset.
Og så vidt jeg vet, sa han det aldri til noen.
Han skrev om det til sønnen sin.
Gordon kom hit med brevet. Visste det ville ødelegge meg.
Fikk meg til å betale. Og siden har jeg betalt ham.
Han ville nok tatt alt jeg eide til slutt.
Unntatt selvrespekten.
Den mistet jeg for 25 år siden.
De kunne jobbe på sykehuset her. Mye å gjøre der.
Men disse mennene er så tapre.
Vi kaller dem "de få". Hvem ville trodd at landet hadde så mange av dem?
- Sønnen min er en av dem. - Da er De en heldig mann.
Da fjerner vi bandasjen og ser hvor ille det er.
Jeg vil gjerne få komme inn. Jeg er forloveden hans.
Så gjerne! Sett Dem.
Det første han bør se, er et pent ansikt som Deres.
- Jeg trodde ikke du ville komme. - Jeg er her. Jeg skal aldri gå fra deg.
- Kommer jeg til å se? - Det finner vi snart ut.
- Hvor har du vært? - Jeg burde kommet.
Men jeg orket ikke. Jeg var redd.
Jeg ser!
Jeg er så glad for at du er her!
Mr. Foyle. Kan jeg få snakke med Dem?
Selvsagt.
Jeg burde ikke vært her. Det er i strid med regelverket.
- Hva gjelder det? - Andrew har tatt tjuvperm.
Jeg håpet at De kunne hjelpe meg å finne ham.
For å gjøre hva da?
Han har vært borte under to døgn, men han burde likevel vært rapportert.
For mange i toppledelsen mener fremdeles -
- at menneskelige feil bare er et spørsmål om moral.
De er altfor snare til å refse de som trår feil. MMS kaller de det.
- Mangel på moralsk støpning. - Hva kaller De det?
Jeg ser hva det er. Hvor mye vi krever av disse unge mennene.
Det er ikke bare nervepresset, det er mangel på søvn. Ikke rart de blir syke.
Stressyndrom, krigsnevrose, til og med granatsjokk.
Det har mange navn, men vi er ikke mange nok som vil se hva det er.
Han har ikke vært seg selv i det siste. Jeg har ikke sett ham på et par dager.
Da er det ikke noe jeg kan gjøre. Han blir siktet for desertering.
Hvor lang tid har han på seg?
Til klokken to i ettermiddag. Ikke lenger.
Far? Hvordan visste du at jeg var her?
Hva tror du? Hent jakken din.
Takk.
- Så du vet om meg og Sam? - Ja.
- Beklager. - Hvorfor det?
- Hun er sjåføren din. - Ja, det er hun.
En veldig pen sådan, så det er helt forståelig.
- Jeg har sviktet alle. - Nei, det er ikke tilfelle.
Turner var hos meg. Han vil ha deg tilbake.
- For å stille meg for krigsrett. - Nei. Ikke hvis du kommer før to.
Han er...
Jeg traff en forleden som var med i forrige krig.
I kampens hete nådde han et punkt hvor han skjøt seg selv i beinet.
For 25 år siden kunne han blitt skutt for det.
Men nå har folk som Turner større forståelse for hvor mye man kan kreve.
Han mener du har en slags krigsnevrose.
En annen måte å bli forbrent på.
- Så han bad deg finne meg? - Nei, jeg fikk muligheten.
Sam hjalp meg. Alle tre vil ditt beste.
For vi bryr oss om deg.
- Jeg vet hvem som drepte Drake. - Det gjør jeg også.
Jeg var der da det skjedde. Jeg ventet på ham.
- Hva gjorde du der? - Jeg ville ta et oppgjør med ham.
Det var hans feil at Greville ble for- brent. Jeg kunne ha drept ham selv.
Er det noen der?
- Drake! - Hva er det?
La kona mi være!
Det var Wrenn. En av legene på sykehuset.
Han sitter i varetekt. Der havner du også hvis du ikke skynder deg.
Sam kjører deg. Hun setter deg av på utsiden, så kan du gå inn alene.
- Så De drar tilbake til departementet? - Ja.
Nå som det er slutt på sabotasjen, ser jeg ingen grunn til å bli her.
- Og De skriver rapporten Deres? - Det har jeg gjort alt.
Jeg har slått fast at De er arrogant, udisiplinert, respektløs -
- og at De driver stedet helt etter eget hode.
Jeg har også slått fast at De får resultater.
At pasientene her har mye å være takknemlige for.
Jeg har derfor anbefalt at De får fortsette -
- uten mer innblanding fra slike som meg.
Lykke til.
Dr. Wrenn har spurt etter Dem.
- Har du sett Preston? - Jeg tror han er i messa.
Har du skjemaet han fylte ut hos Wrenn?
- Det ligger i Wrenn-mappen. - Takk.
- Han heter Peter Preston, ikke sant? - Jo.
Akkurat. Be ham stikke innom hvis han har tid.
Mr. Foyle. Jeg har ikke snakket sant.
Vi har på en måte skjønt det.
- Vil De snakke sant nå? - Ja.
De hadde rett. Jeg drepte Gordon Drake.
Men det var ikke meningen. Ikke egentlig.
Han hadde et forhold til min kone.
Han var en drittsekk, og jeg holdt det ikke ut lenger.
Jeg smatt ut fra konserten. Jeg skulle bare ta et oppgjør med ham.
Men da jeg fikk se ham, mistet jeg kontrollen.
Jeg tok en stein... Jeg hadde ikke tenkt å drepe ham.
Jeg ville bare skade ham, slå ham ned.
- Var det alt du gjorde? - Ja.
Han pustet. Det kunne jeg sverget på.
Men jeg vet ikke...
Jeg skammet meg og bare løp min vei.
Jeg er glad De bestemte Dem for å fortelle oss det.
For De ble faktisk observert.
Av hvem da?
Halve Hastings hadde visst planer om å drepe ham. De kom tilfeldigvis først.
Jeg er fryktelig lei for det!
Jeg kan fremdeles ikke tro det.
Det er galskap!
Hva tror De han døde av?
Brudd på hjerneskallen, antar jeg.
- Han druknet. - Hva?
Slaget mot hodet var ikke dødelig. Lungene var fylt med vann.
- Vann? - Det er et trau ved siden av huset.
Jeg husker det, men...
Han var ikke i nærheten av det da han falt. Det er jeg sikker på!
Hvis han druknet i trauet, så betyr det at...
De går fri. Vel, De kan fremdeles bli siktet for overfall eller drapsforsøk.
- Jeg hadde ikke tenkt å drepe ham. - Jeg tror Dem.
Jeg tror også at jeg står i gjeld til Dem, -
- siden jeg ikke ville hatt Milner om det ikke hadde vært for Dem.
Lar De meg gå?
- Følg dr. Wrenn ut. - Ja, sir. Med glede.
- Godt å se deg, Foyle. - Takk, sir.
Jeg snakket med Woods i dag. Det går bra.
Han kan i det minste se. Og de lapper ham nok sammen igjen.
Kjæresten stiller opp, og det er bra.
Men du er ved veis ende.
Du blir stasjonert ved en operativ treningsenhet som instruktør.
Jeg hadde bestemt meg for det før du tok den uoffisielle permen.
Du tas ut av operativ tjeneste, Foyle. Du har gjort mer enn nok.
Jeg er glad på dine vegne. Du var en frekk jypling da du kom, -
- men du er blitt en flott kampflyger. Du har vokst, og jeg er glad du lever.
Jeg kommer til å savne deg. Du har gjort en strålende innsats.
Du flyr til Debden i morgen tidlig. 605-skvadronen.
Du blir forfremmet også. Til kaptein. Lykke til, Foyle.
- Ja? - De ville snakke med meg, sir?
Ja, har De tid et øyeblikk? Kom inn og sett Dem.
Gjelder det dr. Wrenn? Jeg burde aldri fortalt Wrenn om Drake og hans kone.
Ja, det er det ene. Og så Deres befatning med drapet.
- Drapet? - Drapet på Drake.
- Beklager, jeg skjønner ikke... - De var ansvarlig for det, ikke sant?
- Vil De si hvorfor? - Jeg kjente ham ikke engang!
- Selvsagt gjorde De det. - Jeg kjente til ham, men...
- Jeg hadde aldri truffet ham. - Han var svogeren Deres.
De er Pip, ikke sant?
- Jeg heter Peter. - Ja.
Peter Ian Preston. Familien, særlig Beryl, bruker bare forbokstavene.
Hun er Deres søster, ikke sant? Pikenavnet hennes er Preston.
Dialektene er ikke like, men De er prikk lik Deres far.
- Er dette Deres far? - Det ble tatt året før han døde.
Det var ikke Deres søster som røpet Dem, ikke med vilje.
Hun nevnte broren Pip. Men da ble hun så nervøs -
- at hun poengterte at han bodde i London.
Hun er søsteren min, ja.
Fortell hva som skjedde på konsertkvelden.
Den kvelden skulle jeg besøke henne.
Jeg visste ikke at han kom til å være der.
- Hjelp! - Hva har skjedd?
Wrenn!
Kom, nå.
Det kunne ikke blitt bedre.
De kunne bare dra ham bort til trauet og dukke ham under.
Og håpe på at dr. Wrenn ville få skylden.
Så lenge ingen kjente sammenhengen mellom Dem og Beryl, ville De gå fri.
Hadde De latt ham ligge i vannet og tatt på ham skoen, kunne det ha gått.
De skulle sett hvordan han var mot henne.
Han var konemishandler.
Jeg måtte beskytte henne. Jeg måtte...
Få slutt på det.
Jeg blåser i hva som skjer med meg. Jeg er glad.
Jeg gjorde det.
- Skriver du? - Selvfølgelig.
- Har du kontanter? - Ja takk.
- Og hvordan føler du deg? - Vanskelig å si.
Jeg fatter ikke at det er over.
Jeg får nok aldri oppleve noe liknende.
Nå har du iallfall muligheten til å få leve. Hvis dette tar slutt en gang.
Det er visst kø for å si adjø til deg i dag.
Vi ses, far.
- Jeg hater avskjeder. - Debden er da ikke så langt unna.
Jeg vet det.
Vi kan skrive. Og treffes i helgene.
Jeg blir ikke i godt humør samme hva du sier.
- Pass på far for meg. - Vi skal passe på hverandre.
- Lykke til, Sam. - I like måte.
- Går det bra? - Ja, sir. Til tjeneste.
Jeg kommer til å savne ham. Gjør du?
Ja, sir.
Beklager. Det var ikke meningen å bli glad i ham. Jo egentlig, men...
Foyle-folk har alltid vært vanskelige å motstå, vet du.
Helt avgjort, sir.
Norsk tekst: Mari Andresen